Uued liikmesriigid panustavad oma kultuuriga, oma laiaulatusliku pärandiga ning oma värskete mälestustega jagatud Euroopast või 20. sajandi teisel poolel palju dramaatilisemast minevikust. Siiski saavad nad paljuski õppida vanematelt liikmesriikidelt, kellel on näiteks palju dünaamilisemad meetodid kultuuri rahastamiseks, kultuurialase hariduse arendamiseks ning paljude küsimustega tegelemiseks, mida tuleb edendada ka uutes liikmesriikides.
Aby má odpověď nebyla příliš dlouhá, nové členské země přispívají svými kulturami, svým obrovským dědictvím, čerstvou vzpomínkou na rozdělenou Evropu a na minulost, která byla ve druhé polovině 20. století mnohem dramatičtější, ale v mnohém se mohou učit od starších států, které mají například mnohem dynamičtější metody financování kultury, rozvíjejí vzdělávání v kultuře a zabývají se mnohými otázkami, které by měly být podporovány i v nových členských státech.