Aby má odpověď nebyla příliš dlouhá, nové členské země přispívají svými kulturami, svým obrovským dědictvím, čerstvou vzpomínkou na rozdělenou Evropu a na minulost, která byla ve druhé polovině 20. století mnohem dramatičtější, ale v mnohém se mohou učit od starších států, které mají například mnohem dynamičtější metody financování kultury, rozvíjejí vzdělávání v kultuře a zabývají se mnohými otázkami, které by měly být podporovány i v nových členských státech.
Les nouveaux États membres apportent des contributions à travers leur culture, leur important patrimoine et leurs souvenirs récents d'une Europe divisée ou d'un passé qui fut beaucoup plus dramatique durant la seconde moitié du 20e siècle. Toutefois, ils peuvent, à bien des égards, s'inspirer des États membres plus anciens, qui, par exemple, s'appuient sur des méthodes plus dynamiques pour financer la culture, développer l'éducation culturelle et aborder de nombreuses questions et qui doivent être encouragées dans les nouveaux États membres également.