Har Kommissionen til hensigt at foreslå minimumspolitikker, som ægte genspejler disse kvinders virkeligt ekstreme men alligevel meget konkrete hverdag, eller vil de nye beskæftigelsespolitikker endnu en gang ignorere deres særdeles vanskelige situation?
Wird die Kommission diesen Grenzsituationen, die jedoch real sind, angemessene Politiken, die Mindestanforderungen genügen, vorschlagen? Werden diese Frauen durch die neuen Beschäftigungspolitiken erneut nicht berücksichtigt werden?