Ud fra denne betragtning står det for det første klart, at demokratiseringsprocessen i Tyrkiet er det maksimale, vi skal stræbe efter, men samtidig også det minimale, og for det andet at vi er nødt til at befri Tyrkiet for frygten for at risikere at blive splittet, hvis det anerkender de rettigheder, som skal tilkendes minoriteterne, for det er ikke kun kurderne, det er også araberne, de hemmelige kristne og andre.
Insofern ist erstens klar, daß die Demokratisierung der Türkei unsere Maximal-, gleichzeitig aber auch unsere Minimalforderung sein muß und daß es zweitens die Befürchtungen der Türkei zu zerstreuen gilt, ihr drohe die Spaltung, wenn sie den Minderheiten die ihnen zustehenden Rechte zuerkennt, denn es gibt ja nicht nur die Kurden, sondern auch Araber, es gibt heimliche Christen und einige andere.