Disse undtagelser var ikke tilstrækkeligt berettigede ud fra et biologisk synspunkt, eftersom Middelhavet og Atlanterhavet er hjemsted for en enkelt tunbestand, og de kunne endda alvorligt forvride konkurrencen, idet de kunne føre til mere intensivt fiskeri i de områder, der ikke var pålagt restriktioner.
Kõnealustel piirangutel ei olnud bioloogilist õigustust, sest Atlandi ookeanis ja Vahemeres leidub vaid ühte liiki tuunikala, mis võib konkurentsitingimusi tõsiselt mõjutada, kuna see võib põhjustada püügimahu kasvu piirkondades, kus ei kehti piirangud.