Hvis vi ikke kun ser sikkerhed som uddannelsesstøtte, men også som hjælp med de forskellige aktiviteter og beslutninger, der dukker op i en persons liv, så vil vi være banebrydende og komme med fremadrettede forslag i stedet for at lytte til fortidens metoder.
Kui me ei mõista turvalisuse all üksnes õppetoetusi, vaid ka abi inimese eluajal tehtavate mitmesuguste tegevuste ja otsuste puhul, rajame uue tee ja teeme tulevikku suunatud ettepanekuid, mitte ei pöördu tagasi mineviku teedele.