Резервният фонд, който банките показват дори при съфинансиране от държавата, в замяна на дори по-малки ограничения, е типичен за тяхната позиция, позиция при липса на отчетност, което в джунглата на пазара отново води до по-високи печалби и цени, а в същото време работниците за пореден път са принудени да платят цената на кризата.
Odměřenost, kterou banky projevily i vůči spolufinancování ze strany státu na oplátku za pouze minimální kontroly, je pro jejich postavení typická, je to postavení neodpovědnosti, která v tržní džungli znovu vyústí ve zvýšení zisků a cen, zatímco pracovníci jsou znovu vyzýváni, aby zaplatili náklady krize.