I dag er vi vendt tilbage til denne lidet lovende fortid - et Europa delt i mange stater, men ikke en europæisk stat - og tilbage til vores indhegning. Og de mennesker omkring os, der hyldede os som det store håb, som en chance, der skulle udnyttes, er faktisk de samme, som snart halvhjertet vil afgive deres stemme og endnu en gang lade dommen falde over det faktum, at vi gennem en ulyksalig forvandling repræsenterer det onde, vi gik imod og i vores selvbedrag troede, vi havde sejret over.
Днес сме се върнали към онова незавидно минало - Европа на държавите, а не европейска държава - и към едно затваряне, а хората около нас, които ни приветстваха като голяма надежда, като чудесна възможност, са всъщност хора, които скоро ще гласуват с неохота и за пореден път ще заклеймят това, че ние, г-н председател, представляваме чрез някаква злощастна метаморфоза самото зло, срещу което се бяхме възправили и което се самозалъгвахме, че сме победили.