Взетите мерки за надзор над счетоводните стандарти и контрол върху кредитните лимити и собствения капитал не само се провалиха в опита си да ограничат липсата на отчетност на банките; по своята същност това са мерки, търсени от самите банки в стремежа им да запазят липсата на отчетност под привиден надзор и контрол. Това е надзор, който вместо да защитава интересите на малките вложители, които са били и продължават да бъдат застрашени от икономическата криза, ще запази условията на конкуренция между банките и ще позволи да бъдат използвани нови инструменти за увеличаване на техните печалби.
The measures being taken to supervise accounting standards with controls on lines of credit and own funds, not only fail to limit the unaccountability of the banks; in essence they are measures which the banks themselves are seeking in order to safeguard that unaccountability beneath superficial supervision and control, supervision which, instead of protecting the interests of small depositors who have been and continue to be at risk from the economic crisis, will safeguard the conditions of competition of the banks and will allow new tools to be used to increase their profits.