на второ място, той сигнализира за нуждата от ефективна, но пропорционална борба срещу старите и новите форми на престъпленията в кибернетичното пространство като кражбата на идентичност и защитата на правата на интелектуална собственост, като в същото време посочва, че законодателството не трябва да води до систематичното наблюдение на всички граждани, били те заподозрени или не, провинили се или невинни, защото това, разбира се, би било явно посегателство срещу личния им живот;
secondly, it signals the need for an effective but proportional fight against old and new forms of cybercrime, such as identity theft and the protection of intellectual property rights, while pointing out that legislation must not result in the systematic surveillance of all citizens, suspects and non-suspects, right and wrong, because this would, of course, be a blatant invasion of their privacy;