Оттук следва простият факт - и това наистина е разбираемо по отношение на про-имиграционните настроения - че запазването на суверенитета и собствените процедури в закона за предоставяне на убежище от всяка отделна държава-членка неизбежно води до несъразмерност в броя на одобрените молби за убежище, което се превръща в пречка за общата процедура на приемане на лица, търсещи убежище.
Hence - and this is indeed understandable for these pro-immigration types - the simple fact that each Member State still has sovereignty and its own procedures in asylum law inevitably leads to disparities in the acceptance of asylum applications and is thus a barrier to the general acceptance of asylum applicants.