Както казва националният ни поет "Тоз край благословен, таз скъпа, безценна люлка ... е дадена - о, смъртен срам! - под наем, като чифлик, като стопанство селско."
Nagu meie rahva poeet on öelnud: "Me kallis, kallis maa, täis kalleid hingi [...] on praegu rendil - suren seda öeldes - nii nagu üürimaja, kandikoht...”