Kaip galime, viena vertus, auksu įrašyti mūsų pagrindines teises Chartijoje ir tuo pat metu toleruoti, kai jos yra niekinamos ir jų nesilaikoma?
Как можем от една страна да записваме основните ни права със златни букви в Хартата, а от друга да търпим те да се пренебрегват и отричат?