Jei grįžtume prie šio pranešimo esmės, norėčiau pabrėžti, kad mūsų pareiga - vietoje diskusijų, kurios primena gaidžių peštynes iš garsiojo A. Manzoni romano - yra mūsų valstybių narių pareiga ne pasiduoti sirenų balsams, raginantiems "daryti gera" su tam tikra veidmainystės priemaiša ir labai konkrečiais politiniais ir ekonominiais interesais, o priversti labai griežtai taikyti šventą prieglobsčio principą ir nesuteikti pagrindo norintiems jį panaudoti netinkamiems tikslams, neatitinkantiems jį įkvepiančių kilnių principų ir išvengti piktnaudžiavimo juo. Tuo itin suinteresuotos nusikalstamos organizacijos, organizuojančios neteisėtų migrantų prekybą ir išnaudojančios jų darbą - tai, ką mes nurodome dabartinėmis sąlygomis.
Идвайки до ключовия проблем в този доклад, аз бих подчертал, че наш дълг е - вместо да продължаваме споровете, които приличат на борбата между петли в прочутия роман на Манцони - дългът на държавите-членки е да не се поддаваме на изкушенията на фантазьорството, подправено може би с лицемерие и много конкретни политически и икономически интереси, а да се заставим много стриктно да прилагаме неприкосновения принцип за право на убежище и така да не позволим използването му за некоректни цели, които не са в съзвучие с благородните принципи, които го вдъхновяват, и да предотвратим злоупотребата с него, която облагодетелства точно тези престъпни организации, които организират и експлоатират търговията с нелегални имигранти, на която се позоваваме в контекста на сегашното положение.