În mod esenţial, am simţit că trebuia să ne confruntăm cu problema de bază, aceea de a considera sloturile orare, aşa cum se cuvine, ca fiind bunuri publice care pot fi alocate sau garantate operatorilor privaţi, cum ar fi companiile aeriene şi aeroporturile, însă care nu pot fi transferate pe post de proprietate.
По същество си дадохме сметка също така, че трябва да се разгледа основният проблем, а именно слотовете да бъдат считани за обществени блага, която могат да бъдат разпределяни или предоставяни на частни оператори, като авиокомпании и летища, но върху които не може да бъде прехвърляно право на собственост.