Помня кървавите петна по асфалта, виковете на гладните деца, празното изражение на десетгодишно момиченце, когато ми разказа как тя и нейните братя и сестри първо е трябвало да погребат мъртвите си родители и след това да преместят телата им в друг гроб, когато войниците се опитали да прикрият следите на масовото убийство в едно село близо до моя град.
Pamätám si krvavé škvrny na asfalte, plač hladných detí, prázdny výraz desaťročného dievčatka, keď hovorila, ako ona a jej bratia a sestry museli pochovať svojich mŕtvych rodičov a potom premiestniť ich telá do iného hrobu, keď sa vojaci pokúšali odstrániť dôkazy masovej vraždy v dedine neďaleko môjho mesta.