Proto můžeme a jistě i musíme věnovat pozornost diplomatickému rozměru, pokud si však neuvědomíme, že na dnešním Středním východě stejně jako v Evropě v letech 1937, 1938 a 1939 čelíme na jedné straně politice založené na vraždách a na druhé straně politické realitě obětí ve jménu svobody, i v případě nepřátel, nevěřím, že můžeme nalézt správný směr, směr, který může udat jen Evropa, pokud si vzpomene, že sama vznikla na základě toho, že se musela zříci jednotlivých státních suverenit, a z toho důvodu jsme v posledních letech neměli války, s výjimkou Jugoslávie a jiných míst.
Me voimme ja meidän pitää siksi kiinnittää tarkasti huomiota diplomaattisiin näkökantoihin, mutta jos emme muista, että nykypäivän Lähi-idässä, kuten Euroopassa vuosina 1937, 1938 ja 1939, joudutaan kokemaan murhapolitiikkaa, ja jos toisaalta emme ota huomion uhrien poliittista todellisuutta vapauden, jopa vihollisten vapauden vuoksi, en usko, että me voimme löytää oikean suunnan, jonka ainoastaan Eurooppa voi antaa, jos se muistaa, että se vapautettiin itse siitä, että kansallisesta suvereniteetista olisi pitänyt luopua, minkä vuoksi Euroopassa ei ole ollut sotia viime aikoina Jugoslaviaa ja ulkopuolisia valtioita lukuun ottamatta.