Co mě na rozpravě v této sněmovně občas udivuje - ačkoli by mě již udivovat nemělo - že ti, kteří nejvíce a nejhlasitěji volají po svrchovanosti členských států, jsou titíž, kdo se státní svrchovanost snaží podrývat poučováním a kázáním o nutnosti konání referenda, když vnitrostátní legislativa, a tudíž svrchovanost a subsidiarita, přikazují pravý opak.
Mane kartais stebina, kad vykstant diskusijoms šiuose rūmuose - nors neturėčiau dėl to stebėtis - daugiausia ir garsiausiai šaukia apie valstybių narių suverenumą tie, kurie siekia pakenkti valstybių narių suverenumui, valdingu balsu pamokslaudami valstybėms narėms apie poreikį rengti referendumą, kai nacionaliniai teisės aktai, tai yra suverenumas ir subsidiarumas, numato kitaip.