Členské státy jsou na základě své zeměpisné polohy a kulturních a jazykových podobnosti samozřejmě ochotnější uplatňovat migrační politiku týkající se určitých třetích zemí.
Valstybės narės labiau linkusios priimti migracijos politiką konkrečių trečiųjų šalių atžvilgiu pagal geografinės vietos, kultūrinius ir kalbinius panašumus.