Historický význam má také přijetí Římského statutu Mezinárodního trestního soudu z roku 1998, jmenovitě jeho články 7 a 8, v nichž je stanoveno, že znásilnění, sexuální otroctví, vynucená prostituce, vynucené těhotenství, vynucená sterilizace nebo každá jiná forma sexuálního násilí jsou zločiny proti lidskosti a válečné zločiny, které jsou z hlediska posuzování a trestního stíhání srovnatelné s mučením nebo závažným válečným zločinem bez ohledu na to, zda byly spáchány během ozbrojeného konfliktu.
Tarptautinio baudžiamojo teismo 1998 m. Romos Statuto 7 ir 8 straipsniuose teigiama, kad išprievartavimas, seksualinvergija, priverstinprostitucija, priverstinis nėštumas, priverstinsterilizacija ar bet kokia kita seksualinės prievartos forma laikomos nusikaltimais prieš žmoniją bei karo nusikaltimais ir prilygsta, yra traktuojami bei už juos traukiama baudžiamojon atsakomybėn kaip už kankinimą ar sunkius karo nusikaltimus, nepriklausomai nuo to, ar jie buvo įvykdyti ginkluoto konflikto metu ar ne.