Forordningens brede materielle og konkrete anvendelsesområde retfærdiggøres af den skræmmende lave procentdel, der opnår underholdsbidrag i visse EU-medlemsstater.
Määruse laiahaardelist subjektiivset ja objektiivset reguleerimisala õigustab ülalpidamistoetuste maksmise hirmuäratavalt väike osakaal mõnedes Euroopa Liidu liikmesriikides.