Som vores gruppe har understreget, er det i lyset af dette forslag bekymrende, at det i betænkningen hedder, at: "Det er nødvendigt at give den domfældte passende garantier, men vedkommendes samtykke bør ikke i alle tilfælde være afgørende for, om en dom kan fremsendes til en anden medlemsstat med henblik på anerkendelse og fuldbyrdelse af den idømte sanktion.". Dette er især bekymrende, da vi ikke kan se, hvordan den manglende garanti for overholdelse af dette princip kan være i overensstemmelse med handlingsprogrammets målsætning: at fremme rehabiliteringen af den domfældte.
Kõnealust ettepanekut silmas pidades ja nagu meie fraktsioon on rõhutanud, teeb muret see, et raportis sätestatakse, et "olenemata vajadusest süüdimõistetud isikule asjakohast kaitset pakkuda, ei tohiks tema kaasamine menetlusse olla kauem peamiselt kõigil juhtudel tema nõusoleku taotlemine kohtumõistmise üleviimiseks teise liikmesriiki tema identifitseerimise ja langetatud kohtuotsuse jõustamise eesmärgil”, eriti kui meil ei õnnestu näha, mismoodi see põhimõte on kooskõlas raamotsuse eesmärgiga: aidata süüdimõistetud isiku rehabiliteerimisel.