Virkeligheden er den, at vi ved at kalde Kosovo for et sui generis-tilfælde indrømmer, at den internationale lov enten er utilstrækkelig eller mangelfuld, og vi finder derfor en løsning uden for loven.
Reaalsus on, et nimetades Kosovot sui generis juhtumiks, mööname me, et rahvusvaheline õigus on kas mitteküllaldane või ebaadekvaatne ja seetõttu me leiame lahenduse väljaspool seadust.