I den hårde konkurrence, der også findes på forskningsområdet, bliver det uundgåeligt de berømte "elitecentre" i de stærke lande, der skiller sig ud og sikrer sig den største del af kagen i de forskningsprogrammer, hvor de offentlige og private midler bliver koncentreret.
Sellises väga konkurentsivõimelises keskkonnas, mis eksisteerib isegi teadusmaailmas, pööratakse tahes-tahtmata tähelepanu suurte riikide teada-tuntud "tippkeskustele”. Need keskused saavad endale lõviosa teadusprogrammidest, mis suunavad riiklikke ja eravahendeid.