Det viser i sig selv, at vi stadig har en strukturel fejl, for mellemstatslige instrumenter er først og fremmest en form for ret, hvor den nationale suverænitet prioriteres højere end effektivitet på europæisk plan.
See näitab iseenesest, et meil on ikkagi struktuuriline puudujääk, sest valitsustevaheliselt reguleeritakse õigust pigem riikide suveräänsust rõhutades kui eesmärgiga luua tõhusat Euroopa raamistikku.