Præsidentens kandidatur til parlamentsvalget er uden fortilfælde i en demokratisk stats historie i lighed med udnævnelsen af lederen af den radikale bevægelse "Nashi" som ungdomsminister og afvisningen af at modtage en delegation fra Europa-Parlamentets Underudvalg om Menneskerettigheder.
Riigi presidendi kandideerimine parlamendivalimistel on demokraatlike riikide ajaloos ennekuulmatu, täpselt nagu ka radikaalse liikumise "Naši” juhi nimetamine noorte asjade ministri kohale ning keeldumine võtta vastu Euroopa Parlamendi inimõiguste allkomisjoni delegatsiooni.