Det sker imidlertid for langsomt som følge af forskellige interesser af de lande, der ikke er så udsat for energimæssig afpresning som de postkommunistiske lande.
Reageerimine on aga olnud väga aeglane huvide erinevuste tõttu riikides, mille jaoks energia kasutamine väljapressimise vahendina kujutab väiksemat ohtu, kui postkommunistlike riikide jaoks.