Følsomme steder som byer og andre beskyttede områder har brug for en skriftlig forordning, som tydeligt anfører, hvad de kan regne med. Medlemsstaterne kan ikke længere bære byrden med miljøforurening alene, og de burde ikke gøre det meget længere.
Tundlikud kohad nagu linnad ja teised kaitsealad vajavad kirjalikku regulatsiooni, mis sätestaks selgelt, mida tuleb arvesse võtta. Liikmesriigid pole enam võimelised üksi keskkonna reostamisest tulenevat koormat kanda ning neilt ei saa nõuda, et nad sellega veel pikalt jätkaks.