Sandt at sige mangler EU som helhed stadig en civilbeskyttelseskultur, der ofte ikke bliver til andet end genstand for rundbordsdiskussioner og valgløfter, selv om det, der står på spil, er vores ret til hver især at føle os sikre.
Tõtt öeldes puudub Euroopa Liidul kui tervikul ikka kodanikukaitse kultuur, mis jääb sageli ainult ümarlaua teemaks ja valimislubaduseks, isegi kui kaalul on meie igaühe õigus turvalisusele.