Yleisemmin ottaen maailman tilaa käsittelevät kansainvälisten järjestöjen raportit kuulostavat toinen toisensa jälkeen hälyttäviltä: aidsin aiheuttama murhenäytelmä Afrikassa, jota ei voida hyväksyä, Genevessä tehty tuhoisa johtopäätös Kööpenhaminassa viisi vuotta sitten tehtyjen sitoumusten soveltamisesta köyhyyden vähentämiseksi, velan kuristusotteen säilyminen ja samalla kertaa rahoitusalan räjähdysmäinen kasvu kaukana todellisesta taloudesta ja kaukana ihmisten elämästä.
Mere overordnet skal det siges, at rapporterne fra de internationale organisationer om verdens tilstand én efter én vækker oprør. Den uacceptable aids-tragedie i Afrika, den katastrofale opgørelse i Genève over opfyldelsen af de forpligtelser, der blev indgået for fem år siden i København med henblik på at reducere fattigdommen, gældens vedvarende kvælertag og dermed finansverdenens eksplosion, der ligger langt fra den reelle økonomi, langt fra borgernes liv.