Niitä ovat esimerkiksi huolestuttava mielenkiinnon puute julkisessa mielipiteessä, se, että valuuttapolitiikkaa koskeviksi tavoitteiksi on virheellisesti määritelty ainoastaan inflaation torjunta, valuuttapolitiikan "federalisointi" eli yhtenäistäminen ilman budjetti- tai verotuspolitiikan yhtenäistämistä, nykyisten hakijavaltioiden asema euroalueella niiden saavutettua jäsenyyden sekä euron joka ei perustu yhtenäiseen käyttöönottoon jäsenvaltioissa aiheuttama epävarmuus kansainvälisillä markkinoilla ja niin edelleen. Ehkä on syytä muistuttaa myös siitä, että eurojen ostoa varten dollareita myyneet sijoittajat ovat hävinneet 20 prosenttia vuoden 1999 tammikuun 1. päivän jälkeen.
Vi kan f.eks. nævne offentlighedens bekymrende manglende interesse, fastsættelsen af mål for den monetære politik, der fejlagtigt blot bliver reduceret til en bekæmpelse af inflationen, den mærkelige sammenkobling af en valutaføderalisme uden en budgetmæssig eller skattemæssig føderalisme, de nuværende ansøgerlandes status, når de bliver medlemmer, med hensyn til eurozonen, de internationale markeders forvirring over for denne valuta uden et homogent befolkningsgrundlag osv. Behøver man at minde om, at de investorer, som har solgt dollars for at købe euro, har tabt 20% siden den 1. januar 1999, 40% hvis de har købt obligationer, og endda 55% hvis de har solgt yen for at købe euro?