Diplomatiassa ei mielestäni ole kyse ainoastaan diplomaattien kouluttamisesta tai edustustojen asemasta, vaan sillä on erittäin tärkeä merkitys ja se on parlamentissa suuri tabu, jota emme haluaisi koskaan kohdata, sillä meillähän on 15 kansallista diplomaattista edustustoa, jotka ovat Euroopan yhdistymisen vuosina vain vahvistaneet asemiaan ja haalineet vähitellen kaikkien kansallisten ministeriöiden toimivaltuudet, jolloin niistä on tullut todellisia vaikuttajia, joiden pääasiallinen valta on ulkosuhteiden ja diplomatian mahdollisen uudistuksen esteenä. Juuri noiden kansallisten diplomaattisten edustustojen vallastahan tässä on kyse.
Jeg mener, at diplomatispørgsmålet ikke blot er et spørgsmål om uddannelse af diplomater og delegationernes status, men at det antager en grundlæggende karakter, og at der findes et stort tabu i Parlamentet, som vi aldrig vil se i øjnene, nemlig det faktum, at vi har 15 nationale diplomatkorps, der er blevet styrket op igennem integrationsårene ved lidt efter lidt at kapre kompetenceområderne fra alle de nationale ministerier, og som er blevet sande magtfaktorer, ja faktisk dén største magtfaktor, der blokerer for en mulig reform af udenrigstjenesten, af diplomatiet, fordi det i sidste ende er deres egen indflydelse, der bliver sat på spil.