Tässä kohdassa on paikallaan lausua ennen kaikkea komission puolesta kunnioittavat ja osaaottavat muistosanat terroritekojen uhreille, jotka niin monesti ovat olleet demokraattisissa vaaleissa kansan äänillään valitsemia laillisia edustajia, niitä, jotka ovat joutuneet terrorismin uhreiksi hoitaessaan ammatillista kutsumustaan tai siksi, että he ovat noudattaneet valtion ja kansan palvelijan omantunnon ääntä, mutta ennen kaikkea haluamme muistaa terroritekojen mielivaltaisia uhreja, nimettömiä kansalaisia, heitä, jotka kieltäytyvät elämästä pelolla kiristämisen alaisina.
Og her er det på vegne af Kommissionen på sin plads at udtale et dybfølt ord i respekt og ære for ofrene for terrorattentaterne, de ofre, der så mange gange er blevet valgt af befolkningen ved demokratiske valg som dens legitime repræsentanter, de, som er ofre for terrorismen, fordi de udfører deres arbejde, fordi de lever op til deres samvittighed som statens og befolkningens embedsmænd, men også og ikke mindst terrorismens tilfældige ofre, de anonyme borgere, der nægter at leve under frygtens afpresning.