Minua ihmetyttää, miksi tavoitteeksi ei aseteta, että maksuosuudet nousisivat säädetylle 1,27 prosentin tasolle Euroopan unionin BKT:stä, jotta ei tarvitsisi järjettömästi uhrata muita ohjelmia samalla, kun Euroopan unioni ottaa lisää velvoitteita sekä rajoittaa hädin tuskin 1,10 prosenttiin BKT:stä nousevien hyväksyttyjen määrärahojen käyttöä.
Jeg spørger mig selv, hvorfor man ikke tilstræber, at betalingskreditterne hæves til det institutionaliserede niveau på 1,27% af EU's bruttonationalprodukt, så man ikke ofrer andre programmer. Og ud fra hvilken logik begrænser EU, samtidig med at den påtager sig yderligere forpligtelser, inkasseringen af vedtagne kreditter, som med nød og næppe når op på 1,10% af BNP.