Hän totesi, että jäsenvaltioilla on edelleen pääasiallinen toimivalta lapsia koskevissa toimissa, sillä perustamissopimuksessa ei ole selkeää oikeusperustaa, jonka pohjalta yhteisö voisi suojella lasten oikeuksia nykyisen kehyksen ulkopuolelle jäävissä asioissa.
Han anerkendte, at medlemsstaterne stadig har hovedansvaret for aktiviteter vedrørende børn på baggrund af, at der ikke er lovhjemmel i traktaten til, at fællesskabet kan beskytte barnets rettigheder ud over de eksisterende rammer.