Uruguayn kierros, ja varsinkin riitojen ratkaisujärjestelmän perustaminen, merkitsi sellaista kansainvälisessä oikeusjärjestyksessä tehtyä institutionaalista harppausta, joka antoi perussopimustenkin mukaan kiistattoman perusteen hyväksyntämenettelyn soveltamiselle.
Uruguay-runden, og i særdeleshed den instans til afgørelse af tvistigheder, der blev oprettet som en konsekvens heraf, betød en markant ændring af domstolenes organisation på internationalt niveau, hvilket uomtvisteligt berettigede til anvendelsen af proceduren med samstemmende udtalelse.