Ennen kaikkea vaarana on, että tehtävien hajauttaminen yksittäisille jäsenvaltioille, vaikka se onkin monessa suhteessa välttämätöntä, johtaa kilpailuun kohdistuvien toimien suhteettomaan yleistymiseen ja siihen, että kilpailulakeja saatetaan käyttää talous- ja elinkeinopolitiikan ja suunnittelun välineenä sekä interventiovälineenä markkinoiden luonnollisissa vaihteluissa tai ehkä protektionistisen politiikan välineinä, eikä suinkaan viimeisenä toimivien ja ennustettavien markkinoiden takeena.
Først og fremmest er der risiko for, at den uddelegering af ansvarsområderne til de enkelte medlemsstater, som er nødvendig af flere grunde, fører til en abnorm forøgelse af initiativerne på konkurrenceområdet, og at nogle fristes til at benytte sig af antitrust, ikke som en sidste garanti for, at markederne fungerer godt og forudsigeligt, men derimod som et økonomisk- og industripolitisk instrument, som et planlægningsinstrument og som et instrument til indgreb i de spontane markedsmekanismer eller måske som et instrument for protektionistiske politikker.