Létezik olyan feltevés, miszerint egyrészt továbbra is alacsony marad az áruk költsége, gyakran a világ legszegényebb országait terhelve; másrészt kereskedelmi tevékenységet folytathatunk olyan országokban, ahol a szabadpiacokat erőltetjük, miközben nem létezik szociális infrastruktúra és megbízható állami szektor; harmadrészt pedig, hogy óvakodnunk kell a kölcsönösség csábításától, ha egyenlőtlen felekről van szó.
Det antages, at de lave råvarepriser vil vare ved, ofte på bekostning af verdens fattigste lande, at vi kan handle med lande, hvor vi gennemtvinger åbne markeder, hvor der ikke findes en social infrastruktur eller en sund offentlig sektor, at vi skal være opmærksomme på tegn på gensidighed, hvis det ikke sker mellem ligestillede.